Tidigare i programmet:
Kära nån, inte det.
Jag skakar inte hand. Jag har fågelbenssyndrom. Ihåliga ben.
Tracy Jordan, de svarta korsfararna är ute efter dig.
–Toppfirman i Cleveland vill ha mig. –Tracy, var är du?
–Jag börjar ett nytt liv. –På grund av de svarta korsfararna?
–Vill du gifta dig med mig? –Jag tog jobbet.
–Blurg. –Var fanns Kenneth? Låt oss se.
Hosta.
Och hosta. Och hosta.
Då börjar vi undersökningen.
–Får du nog med sömn? –Nej.
–Dricksvatten? Tränar du alls? –Nej.
–Och du jobbar långa dagar? –Ja.
–Jag mår super. Bröllopet är snart. –Den artonde, som Biancas.
Våra vänner får välja. Mamma kommer från Florida–
–för att vara med på Biancas bröllop. Det är perfekt.
Har du...några frågor om bröllopsnatten?
Du är i bättre form än sist. Du har gått ner något kilo, proverna är bra.
–Blodtrycket är... –310/280. Vi har en vinnare!
–Stressäter du mycket? –Det är under kontroll.
–Du äter fortfarande inte rätt. –Men jag äter mycket.
Du låter stressad.
Min pojkvän flyttar till Cleveland! Jag ska hälsa på under lovet.
Min chef är jättearg för att jag vet att han somnade på sin fästmö.
Har du fått min nya bok? Om att ha ett tillfredställande kärleksliv.
–För gott. –Är det du på bilderna?
Min teknik garanterar manlig orgasm.
...säsongsfinalen av mitt program och stjärnan är borta.
Han kan ha blivit kidnappad av mäktiga svarta kändisar.
Stressigt!
Har någon hört något alls från Tracy?
–Grizz, Dot Com, något? –Är han inte tillbaka i morgon...
...går några av rollerna till Josh och så stryker vi resten.
–Får jag spela Barack Obama? –Det är illa nog att Tracy gör det.
Ska jag räkna med Tracy på festen, eller tror du att han är död?
–Han är inte död, bara... –Lemon, får jag tala med dig?
Vi är oense, men vi måste jobba ihop för att få tillbaka Tracy.
–Tror du inte jag vill hitta honom? –Jag klarar inte ett misslyckande.
–Ingen vill göra det utan Tracy. –Vi brukade klara oss utan honom.
–Hoppas att han mår bra. –Och tar sin medicin.
Jag hoppas att han tog med en jacka. Det kan bli kallt där.
Jag lovade att inte tala om var Tracy finns.
Min ex–flickvän är medlem i de svarta korsfararna. Jag kan ordna det här.
Mina läppar är förseglade. Nyckel i ficka.
–Du gör fel person arg. Tala om... –Jag ska skära upp dig som en...
–Din munandande appalachebo! –Din munandande appalachebo!
Okej, jag ska tala om det. Nu.
Ni kommer aldrig att hitta honom!
Mr Jordan! Mr Jordan!
Du har nog förväxlat mig med någon. Jag heter Gordon Tremeshko.
Jag är Jessie Parcell, Kenneths kusin.
Han borde ha gett dig kodordet.
–Vad? –Just det!
–Det är så spännande att träffa dig. –Tack. Jag blir inte en börda.
Fixa en smoothie så festar vi.
Vi har ingen dans eller sprit här.
Men kusin Kenneth skickade alla dina filmer!
Jag skrattade så högt att vargarna vaknade.
Jag älskade "Honky Grandma Be Trippin'". Kolla!
"Sitt ner, pojkar, så ska mormor visa breakdance."
Sen gjorde du så här.
Check. Två gånger. Det var så roligt att jag nästan kissade på mig!
–Ringde du Tracys fru? –Hon tror att han filmar vampyrfilm.
Jag gifter mig om ett par dagar. Jag behöver inte mer stress just nu.
–Jackie, raring. –Colleen? Jag menar mamma?
Det spelar ingen roll. Jaha, ja.
Det måste var hon. Phoebe. Välkommen.
–Nej, mamma. –Välkommen, välkommen!
–Det här är inte Phoebe. –Är det inte Phoebe?
Varför i helvete inte? Hon är ju perfekt.
Hon har en stark karaktär. Dessutom–
–har hon bra, stadig höfter.
–Du är visst en kaxig gammal brud. –Hejsan!
–Mamma, det här är Phoebe. –Hej, mamma Donaghy.
Jag är Phoebe. Det är så trevligt att träffas.
Jag älskar hatten.
Herregud.
Jag tar det. Hallå.
Tuppen? Det här är bonden. Är ägget säkert?
–Ägget är i boet. –Bra. Var försiktig.
Grävlingen och björnen har ställt frågor.
Jag vet inte vilka du talar om. Oroa dig inte för Tracy.
Han är med sitt största fan.
–Bondlurk. –Lantis.
Var det Kenneth? Hur är New York? Gick han på Russell Simmons fest?
Mr Jordan, du måste glömma New York. Du är ingen stjärna längre.
Du heter Gordon Tremeshko. Du bor i Needmore i Pennsylvania.
Här går man inte ut på kvällen. På grund av vargarna.
Vi klarade nästan säsongen utan att han blev galen. Nu är han borta.
Jag kanske måste skriva om programmet.
Förlåt, men kan vi prata om något annat än jobb?
Okej.
Hur är vädret?
–Det är runt sju grader här. –Här är det bara fem.
–Verkligen. Wow. –Ja.
–Vad gör du? –Jag väntar på bussen.
Så...
–Jag borde nog fokusera på det. –Javisst. Ringer du mig senare?
Visst, hej då.
–Jag har inte hittat honom än. –Jag ska äta med mamma.
Och Phoebe. Mamma har bett dig att följa med.
Hon gillar dig. Hon ber inte, hon beordrar.
Snälla. Försök få henne att gilla Phoebe. Bara lite.
–Du är skyldig mig. –Okej, men jag vill ha en hummer.
Två humrar. Med sammanlagt två kilo hummerkött.
Sen städar vi bort döda fåglar ur skorstenen. Därav metallspöna.
–Älskar du inte våren? –Baltimore var urhäftigt!
Du vet DJ:n från 102.7?
Vi gjorde det i minibussen! Jag gör vad som helst för någon känd.
–Hur är det? –Vad glor du på?
Jag ska tala om vad du glor på. Jag är...
Gordon Tremeshko.
Jag har alltid velat gifta mig på våren. När petuniorna slår ut.
–Ursäkta Phoebe, vad? –Jag vill gifta mig...
–...när petuniorna slår ut. –När det vad?
–Kära nån. Har hon nedsatt hörsel? –Nej, nej.
Jag hör dig. Jag ville bara se till att du hör dig.
–Jag ska besöka toaletten. –Vilken bra idé.
På scouthedern. Vad tycker du om henne?
Hon är välutbildad. Och hon klär sig väl.
Och framför allt så gör hon Jack lycklig.
Hon är som en vit geisha.
En vit geisha? Säg inget mer! Hajögon.
Jack. Jag vill att du inser fakta.
Hon är inte den rätta för dig. Det gick illa med Bianca.
Nu kommer det att gå illa med... vad–hon–nu–heter.
Du borde ju veta. Det enda äktenskap i Saint Alice katolska kyrka–
–där prästen föreslog skilsmässa. Det är inte Bianca som i Sanka–
–utan Bianca, som i Willy Wo... Wonka.
Mår du bra?
Kan vi få beställa dessert?
–Studio 6H. –Kenneth. Du måste hämta mig!
Verkligen? De svarta korsfararna, då?
Jag bryr mig inte. Jag dör hellre känd än lever så här i 400 år.
Bära plastkassar, sitta på bänkar. Borsta mina egna tänder.
–Det här är opassande. –I så fall har vi mindre än ett dygn.
–Programmet behöver dig. –Vad gör du?
Kompis! Jessie, jag måste sticka...
Du går ingenstans. Och telefonen är endast till för lokalsamtal!
Hallå?
–Har du tittat på silkeproverna? –Nej.
Du behöver en ny pyjamas.
De gör så vackra saker. Som att sova i sitt eget skinn.
–Det låter underbart. –Har du funderat på puts till taket?
Akta mina ben!
–Mår du bra? –Med tanke på ditt tillstånd...
–...borde inte du vara överst? –Jag kan inte.
Jag får yrsel.
Skamligt! Ingen väntar tills bröllopsnatten längre.
–Gå och lägg dig, mamma! –Du lovade att kolla min skatt.
Gud, nu är det dags. Nu kommer den.
Den stora. Rid ut den, Donaghy.
–Rid ut den till helvetet! –Fan också.
–Fortfarande på jobbet? –Så klart. Tracy är borta.
Det är en mardröm. Sitter mina ögon så där långt isär?
Jag ser ut som Admiral Ackbar.
–Lugn. Det är därför jag gillar dig. –Jag tänkte komma på lördag...
–...men jag har saker att göra... –Du kan komma.
–...så jag flyger ut... –Hur är det?
–Jag kommer på onsdag. –...förrän...dag...
–Vad gör den? –Oj.
–Liz...fungerar inte...är över. –Sa du att det är över?
Ja. Vad? Varför tror du att det är över?
–Hallå. Vad? Herregud. –Gör du slut med mig?
–Vilket sjukhus? –Liz?
Det måste vara ett missförstånd. Jag är hans fästmö.
Du är inte familj och inte hans kontaktperson.
–Hans mamma kan gå in. –Jag går inte in där.
Får jag fågelinfluensa kommer jag inte ut igen.
–Jag är Liz Lemon, någon ringde mig. –Du är mr Donaghys kontaktperson.
–Vad? –Mina damer.
Det här? Nej, jag var på maskerad. Värdens hund attackerade mig.
Jag fick sticka ner den. Jack kommer att återhämta sig.
Men det var en allvarlig incident.
Dessutom tror jag att han har skörbjugg. Han frågar efter Lemon.
Nej, det är jag.
Säg att hans mamma är här. Hon älskar honom. Men inte på ett konstigt sätt.
–Lemon, är det du? –Ja. Hur mår du?
De gav mig något. Min mun smakar lila.
Jag såg det, Lemon.
Mitt liv passerade framför mina ögon.
Neil Patterson med den roterande mikrobrickan.
Jag, när jag myntade frasen: "Vilken är översidan?"
När jag deltog i "Hands Across America".
All den tid jag funnits på jorden. Jag ångrar bara en sak.
–Jag borde ha arbetat mer. –Är det vad du har lärt dig?
Jobb är det enda jag är bra på. Du och jag har det gemensamt.
–Nej, det är inte sant. –Jag har ringt några samtal.
–Försöker ordna det här med Tracy. –Glöm Tracy. Du måste vila.
Nej. Du måste tillbaka till jobbet och komma på något–
–med eller utan Tracy. Annars är det kört.
Det kanske är drogerna som talar, men jag tror att Nixon lovade–
–att vara med i programmet och säga: "gör ditt värsta".
–Jättebra. –Hur är indexet?
Du kommer att gilla min kusin Jessie. De har en dörr. Det är nytt.
Hej, kusin. Vad för dig till Parcell Hollow?
–Jag ska hämta Tracy, så klart. –Så lustigt. Han åkte i morse.
–Jag måste ha missförstått. –Det måste du ha gjort.
Jag beklagar att ni kom i onödan.
Jag skulle bjuda in er, men rummet är fullt av skorstensfåglar.
Vi måste vila, min skorstensfågel. I kväll läser vi mitt filmmanus
Programmet är fortfarande tjugo minuter för kort.
Kan jag göra Robocop?
–Ditt drag, äckel. –Visst, det känns jätteaktuellt.
Cerie, vill du dansa framför bandet på tv i kväll? I tio minuter?
–Vilket band? –Husbandet.
–Floyd ringde. –Hur går det?
Inte bra. Vi chattade i går. Jag tror han sa att han vill göra slut.
–Jobbigt. –Nej, det var en lättnad.
–Behöver ni någon som dansar? –Nej.
Det är så skoj när alla ställer upp. Programmet kommer bli kanon!
Jag hoppas att Tray mår bra.
Floyd.
Tracy, lunchdags. Jag hoppas att du gillar kyckling...
–Tracy har rymt. –Tack för att du räddade mig.
–Du hinner till ditt förprogram–tal. –Det blir om emigration.
–Vid Tors hammare! –Jag ska hitta dig!
Jag vet hur du ser ut. Jag måste ladda om. Jag borde ha ett fordon.
Jag fyller i papperen så att jag är din kontaktperson.
–Det ska du, Phoebe. –Det är så pinsamt.
–Mr Donaghy. Vill du ha efterrätt? –Gud, ja.
Låt mig ställa några frågor. Har du färgat håret?
Nej, mamma. Varför skulle jag göra det?
Vilket är ditt andranamn? Ditt andranamn!
Frances.
–Tog du tjugo dollar från mig 1970? –Nej, det gjorde jag inte.
–Älskar du mig? –Naturligtvis.
–Jag visste det. –Älskar du mig?
Jag förstår.
Det finns pretzels där nere!
Så nära, men så långt borta.
Vet ni vad som orsakar trafikstockningen?
Presidenten är i stan, en strejk, dominikanska frihetsdagen.
–En kille i hängslen målar med kalk. –Hur lång tid tar det att komma in?
–Utan sirener? Timmar. –Du måste skjutsa mig.
Låt mig berätta om ambulanser. Vi åker bara om någon är illa skadad.
–Jag kommer att missa programmet. –Mr Jordan.
Nej, det gör du inte.
Ken, du är killen!
Vilken hemsk olycka. – Kan ni ta 6th Avenue?
–Ta hand om mina fåglar om jag dör. –Jag har mycket att göra nu, Ken.
Det har varit ett par hektiska dagar, men alla har ställt upp.
Jag är så stolt och upprymd. Jag tror faktiskt att det kan bli...
–...det bästa programmet någonsin. –Jag är tillbaka!
–Tack gode gud, vi var helkörda. –Tracy, du lever.
Stryk Robocop. Cowboy hö, hö, är tillbaka.
Jag vill rekommendera att Kenneth får NBC:s förträfflighetsmedalj.
–Den finns inte, men skriv ett brev. –Jag har mycket att göra!
Stå inte bara där. Gå och...ät något.
–Vad är det här? –Läs korten och spela bög.
Känn på det, svarta korsfarare. Det är Cowboy hö, hö.
Det här är 21. Jag har honom.
God natt, det var programmet. Ha en underbar sommar.
Så jag är din nödkontakt?
Du skulle inte tveka att dra ur sladden.
När åker du till Cleveland?
Jag åker inte. Ska du gifta dig om två dagar?
Phoebe är en rar flicka.
Men, nej.
Jag gifter mig inte.
–Vad tyckte du om programmet? –Ärligt?
Jag tycker inte att du gör ett dåligt jobb, och...
Jag är stolt över dig.
Tack, Jack.
Jag ska dra ur sladden nu. Snälla, låt mig göra det.
Översättning: Rosanna Eklund www.broadcasttext.com